USPAVANA LJEPOTICA TRNORUŽICA
U NEKOJ DALEKOJ ZEMLJI ŽIVJELI KRALJ I LIJEPA KRALJICA.
GODINAMA SU ŽELJELI DIJETE I ŽELJA IM BI ISPUNJENA.
RODI SE KĆERKA, KOJU NAZVAŠE ZORA - AURORA.
IME JE DOBILA PO ZORI.
ŽIVOT IM JE ISPUNILA SUNČANIM SJAJEM.
ONDA BI PROGLAŠEN VELIKI PRAZNIK,
KAKO BI SVI, PLEMSTVO I NAROD,
MOGLI POZDRAVITI MALU PRINCEZU.
NAŠA PRIČA POČINJE TOG VESELOG DANA.
EVO NAS RADOSNIH S POKLONIMA PRINCEZI.
ŽIVJELA NAM PRINCEZA AURORA!
TOG DANA SU SVI SLAVILI KRALJEVSKU PRINOVU.
DOBRI KRALJ I NJEGOVA KRALJICA
POZDRAVLJALI SU SVOJE DRAGE PRIJATELJE.
Njihovo veličanstvo kralj Hubert i princ Filip!
Odavno su vladari sanjali ujediniti kraljevstva.
Danas će objaviti da će se prestolonasljednik Filip
zaručiti sa Stefanovom kćerkom.
I tako joj je on donio poklon
ne shvaćajući da gleda svoju buduću nevjestu.
NJIHOVE POŠTOVANE I UZVIŠENE EKSCELENCIJE!
TRI DOBRE VILE!
Gospa Flora, Gospa Fauna i Gospa Srećkica.
Baš je slatka!
Vaša visočanstva!
Svaka od nas, primite na znanje,
djetetu će dati po jedan dar, ni više ni manje.
Princezo mala, moj poklon bit će ljepota.
Jedan poklon imaš ti,
tebi će uvijek sunce sijati.
Sićušna princezo, moj će poklon biti pjesma.
Jedan poklon, pjesme dar,
cio život, melodija čar.
Slatka princezo, moj poklon će biti...
Pa to je Zloćka! -Što će ona tu?
Sjajnog li skupa, kralju Stefane!
Kraljevi, plemstvo, uzvanici i...
Baš lijepo, čak i prostaci!
Uvrijeđena sam jer nisam dobila pozivnicu.
Nepoželjna si. -Što?
Zaboga, kakva neprijatna situacija.
Nadala sam se da je u pitanju previd.
Onda, bolje je da krenem.
Niste uvrijeđeni, vaša visosti?
Ne, vaše veličanstvo.
Da bih vam pokazala da nisam zlopamtilo,
dat ću i ja poklon djetetu.
Počujte svi!
Princeza će rasti u sjaju i ljepoti
voljena od svih, ali...
prije nego što sunce zađe na šesnaesti rođendan,
ubost će prst na vretenu preslice i umrijeti!
O, ne!
Uhvatite tu spodobu! -Odbijte budale!
Ne očajavajte, svoj poklon još nije dala Srećkica.
Može li skinuti ove čini? -Ne, Gospodaru.
Zloćka je vrlo moćna. -Ali ona može pomoći.
Potrudi se, draga.
Princezo mila, povrijediš li trikom Zloćke ove...
svoj prstić, u ovom bit će nade nove,
umjesto u smrt, preselit ćeš se u snove.
Probudit ćeš se iz tog sna
kada poljubac ljubavi prave netko ti da!
Međutim, kralj Stefan, bojeći se za kćer,
naredi da se sve preslice odmah spale.
I tako bi učinjeno.
Gluposti!
Dođi na čaj, pa ćemo nešto već smisliti.
Lomača neće spriječiti Zloćku. -Neće, znam.
A da je urazumimo? -Urazumimo Zloćku?
Nemoguće da je potpuno zla! -Kod nje je to moguće!
Pretvorila bih je u debelu babuskaru.
To nije lijepo. Znaš dobro da to ne možemo.
Naša magija može donijeti samo radost.
Mene bi to obradovalo. -Mora postojati način.
Postoji. -Postoji? -Što je to, Flora?
Ja ću... I zidovi imaju uši!
Slijedi me!
Pretvorit ću je u cvijet. -Zloćku?
Ne, mila, princezu.
Bila bi predivan cvijet.
Cvijet ne može ubosti prst. -U pravu si.
Bit će sigurna. -Dok Zloćka ne pošalje mraz.
Uvijek ti je uništavala najljepše cvjetove.
U pravu si. Tako nešto bi od nas i očekivala.
Što ne očekuje? Ona sve zna. -Ne zna.
Ona ne zna ništa o ljubavi, dobroti, radosti!
Ponekad mislim da ona nije sretna.
Tako je. To jedino ne razumije i ne očekuje.
Moramo sve pomno isplanirati.
Drvosječina koliba. Napuštena je.
Kralj i kraljica će se usprotiviti,
ali kada im objasnimo da je to jedini izlaz
Objasnimo, što? -Za tri seljanke koje...
podižu siroče u šumi. -Baš lijepo od njih.
A tko su one?
Okreni se.
To smo mi! Misliš na nas? -Da.
Da podižemo bebu? -Zašto da ne?
To mi se dopada. -Treba se brinuti o njoj.
Stvarno misliš da možemo?
Kad ljudi to mogu, možemo i mi.
Nama pomaže i magija. -Tako je.
Nema magije.
Sakrit ću štapiće. Bolje da sakrijemo i krilca.
Da živimo kao smrtnici? Čitavih 16 godina?
Ništa nismo radile bez magije
Zloćka zato neće posumnjati. -Tko će prati?
Svaka po malo. -Ja ću oko djeteta.
Daj to!
Hajde, moramo odmah reći kralju i kraljici.
Flora!
KRALJ I KRALJICA SU TEŠKA SRCA GLEDALI
KAKO NJIHOVA NAJMILIJA NESTAJE U NOĆI.
ZA KRALJA STEFANA I NJEGOV NAROD
PROŠLE SU MNOGE TUŽNE I SAMOTNE GODINE
ALI S PRIBLIŽAVANJEM ŠESNAESTOG ROĐENDANA,
CIJELA ZEMLJA POČELA JE RADOVATI SE.
SVI SU ZNALI, SVE DOK ZABRANJENE PLANINE
ZLOĆKINO CARSTVO, GRME OD NJENOG BIJESA,
NJENO ZLO PROROČANSTVO SE JOŠ NIJE ISPUNILO.
Nemoguće! 16 godina! Ni traga, ni glasa!
Nije mogla nestati.
Sigurno ste svuda tražili? -Da, svuda.
A gradovi? Šume? Brda? -Svuda smo bili.
Po svim kolijevkama. -Kolijevkama? -Da.
Po svim kolijevkama. -Kolijevkama?
Čuješ li to, ljubimče? Sve vrijeme su tražili bebu.
Idioti!
Budale!
Van!
Kakva sramota za sile zla!
Ljubimče, ti si mi posljednja nada.
Kruži naokolo i traži djevojku
od šesnaest godina, kose zlatne, usana rumenih,
Idi, i nemoj me iznevjeriti.
I TAKO JE TIJEKOM DUGIH ŠESNAEST GODINA
SKROVIŠTE PRINCEZE OSTALO TAJNA,
POŠTO SU DUBOKO U ŠUMI, U DRVOSJEČINOJ KOLIBI,
DOBRE VILE PROVODILE SVOJ PLAN.
KAO OBIČNI SMRTNICI, PODIZALI SU JE KAO SVOJE DIJETE,
I ZVALE SU JE TRNORUŽICA.
NA ŠESNAESTI ROĐENDAN, DOBRE VILE SU
PRIPREMILE PROSLAVU I POSEBNO IZNENAĐENJE.
A ovo? -Ovo mi se sviđa.
Ovo bi bilo divno. -Treba samo dopuniti
Ramena treba malo popraviti.
Bit će plava. -Ružičasta.
Kako ćemo je udaljiti od kuće? -Smislit ću nešto.
Što smjerate vas tri ljepotice? -Smjeramo?
Mi, ovaj, želimo da nabereš šumskih jagoda.
Puno šumskih jagoda. -Brala sam ih jučer.
Treba nam još. -Puno!
Nemoj se žuriti!
Nemoj ići daleko. -I ne pričaj s nepoznatima.
Doviđenja, mila.
Je li posumnjala? -Nije, naravno.
Iznenadit će se. -Prava proslava! -S tortom!
I haljinom kojom će se princeza ponositi.
Idem po štapiće. -Idi! -Štapić? Bez magije!
16 godina je skoro prošlo. -Nećemo riskirati.
Nisam nikada pekla tortu. -Bez brige, to ću ja.
Ti? -Oduvijek je željela. -Imat će 15 slojeva.
Ja ću skrojiti haljinu. -Ne znaš šiti.
A ona nije nikad kuhala. -To je jednostavno.
Treba samo čitati iz kuharice.
Dođi ovamo, bit ćeš mi model. -Bolje s magijom.
Brašno, tri šalice.
Jedna, dvije, tri!
Čemu sad to? -Mora imati rupu. -Za noge.
Ružičasto je! -Divno je, zar ne?
Htjela sam plavo.
Mila, odlučile smo se za ružičastu.
Ti si odlučila.
Dva jaja blago umutiti.
Ne mogu disati!
Užasno izgleda. -Samo na tebi.
Kvasac, jedna žli..., jedna žli...? - Žličica!
Žličica, naravno!
Nevjerojatno koliko je to dijete naraslo.
Kao da smo je jučer dovele ovamo.
sićušna bebica.
Srećkice, što ti je? -Sutra će biti princeza.
Znale smo da taj dan mora doći.
Zašto je došao tako brzo? -16 godina je bila s nama.
Šesnaest divnih godina!
Bez plakanja. Vratit će se, a mi smo tek počele.
Čuješ li to, Samsone? Divno je.
Što je to? Hajdemo vidjeti!
Dođi! Za dodatno vedro zobi?
I još neku mrkvicu?
Nema mrkve.
JA SE PITAM, BAŠ SE PITAM,
KAKO PTIČICA SVAKA NEKOG IMA
KOME PJEVA LIJEPE STVARI I ZA KOGA UVIJEK BRINE.
JA SE PITAM, BAŠ SE PITAM,
AKO MOJE SRCE PJESMU DALJE PJEVA,
HOĆE LI MOJU PJESMU NETKO ČUTI,
NETKO TKO ĆE ME PRONAĆI
I UZVRATITI MI PJESMU LJUBAVI.
Zaboga, zašto me još uvijek smatraju djetetom?
Tko? -Tete Flora, Fauna i Srećkica.
One ne žele da upoznam nikoga.
Znate li što?
Prevarila sam ih!
Nekog sam upoznala.
Koga? Koga?
Jednog princa.
Visokog i lijepog i tako romantičnog.
Šetali smo i razgovarali
i baš pred rastanak on me zagrlio
I onda..
Onda sam se probudila.
Da, to je bio samo san.
Kažu, ako isti san često sanjaš, ostvarit će se.
Često sam ga viđala.
Znaš, Samsone,
nešto je čudno u tom glasu.
Suviše je lijep da bi bio stvaran.
To je moj princ iz snova!
Vaše veličanstvo!
Ne bi trebalo razgovarati s nepoznatima,
ali, mi se poznajemo od ranije
POZNAJEM TE JA, TO JE BILO U MOM DIVNOM SNU.
ZNAM TE JA, I TVOJIH OČIJU ZNAM SVJETLOST TU.
ALI ZNAM I TO DA PRIVID JE RIJETKO STVARAN BAŠ,
ALI, AKO TE VOLIM JA, TADA TREBAŠ ZNATI,
ZAVOLI ME TU, KAO NEKAD U SNU
TADA TREBA ZNATI
ZAVOLJETI ME TU, KAO NEKADA U SNU!
Žao mi je! Nisam vas želio uplašiti.
Nije to, samo vi ste... -Neznanac?
Zar se ne sjećate? Već smo se sreli!
Stvarno? -Naravno! Rekli ste:"Kao nekada u snu".
ZNAM TE JA, BJEŠE TO U MOM DIVNOM SNU
ZNAM TE JA, I TVOJIH OČIJU ZNAM SVJETLOST TU.
Tko ste vi? Kako se zovete?
Ja, ovaj, ne, ne mogu!
Zbogom! -Kada ću vas ponovno vidjeti? -Nikada.
Nikada? -Možda jednog dana.
Kada? Sutra? -To ne.
Večeras. -Gdje?
U kolibi. u dolini.
Što kažete? -Pa to je...
vrlo neobična torta, zar ne? -Tako je.
Bit će naravno čvršća kada se ispeče. -Naravno!
A što ti kažeš na haljinu? -Pa ona je...ovaj...
Nije baš kao u knjizi. -Usavršila sam je.
Što kažeš da dodam još koji nabor?
Može. Što ti kažeš, Srećkice?
Mislim da je dosta ovih gluposti.
Pomislimo što će Trnoružica pomisliti o svemu ovome.
Ja i dalje mislim da nam trebaju štapići.
Mislim da je u pravu. -Evo ih. Kao novi.
Oprezno, Srećkice!
Brzo! Zaključajmo vrata
Flora, zatvori prozore!
Zatvorimo sve! Ne smijemo riskirati.
A sad, ti sredi kolač. -A ja ću... -Srediti sobu.
A ja ću napraviti haljinu. -Onda brže!
Vedro, metlo, krpo, hajde, hoću vas vidjeti na djelu.
A sad, neka čini izvezu haljinu za lijepu princezu.
Jaja, brašno, šećer!
Radite kako tu piše, Ja ću pripremiti svijeće.
Ne ružičastu, neka bude plava!
Srećkice! Ružičasta!
Neka bude plava!
Ružičasta!
Plava!
Pogledaj što si sad učinila!
Slušajte! Evo Trnoružice. Dosta gluposti.
Neka bude ružičasta. -Sakrijmo se, brzo.
Teta Flora!
Zaboga, tko nije isključio metlu? -Prekini!
Teta Flora! Fauna! Srećkice!
Gdje su svi?
Iznenađenje! Sretan rođendan!
Divne ste! Ovo je najsretniji dan moga života.
Sve je tako divno, samo da ga upoznate.
Njega? -Ružice! Našla si nepoznatog?
Nije nepoznat, znamo se od prije. -Stvarno? Odakle?
Iz mog divnog sna.
ZNAM TE JA, TO BILO JE U MOM DIVNOM SNU
Ona je zaljubljena! -Pa to je užasno.
Zašto? Pa, ja sam napunila šesnaest godina.
Nije to, mila. -Već si zaručena. -Zaručena?
Od dana tvog rođenja. -Za princa Filipa.
Nemoguće. Otkud ću se ja udati za princa?
Trebala bih biti... -Princeza! To i jesi.
Princeza Aurora! Noćas te vodimo tvom ocu
kralju Stefanu.
Ali, ja ne mogu! On dolazi ovamo!
Obećala sam da ću biti ovdje. -Oprosti, dijete.
Ali, više ga nikada ne smiješ vidjeti.
Ne! Ne mogu u to povjerovati! To ne!
A mi smo mislile da će biti toliko sretna.
Još nema ni traga ni glasa, Huberte. -Jasno.
Još ima pola sata do zalaska sunca.
Sjajna ptičica.
Hajde, sve je gotovo. djevojka će uskoro biti ovdje.
Oprosti, ali poslije 16 godina briga, neizvjesnosti,
To je prošlost.
Večeras nazdravljamo za budućnost!
Nečim što sam čuvao šesnaest godina.
Za budućnost! -Tako je, za budućnost!
Živjeli! -Živjeli! Nazdravimo za ovu noć!
Izgled je fin! -Lijepo će tek doći!
Djeca će se sjediniti, kraljevstva ujediniti!
Živjeli!
Odlična berba.
A sad za novi dom. -Novi dom?
Djeci je potrebno posebno gnijezdo.
Gdje će podizati svoj pomladak.
Pa, vremenom. -Jasno.
Živjeli! Nazdravimo za dom!
Palači raskošnoj u ritmu tom.
Da ti napunim čašu.
Planovi!
Ništa previše raskošno, 40 spavaćih soba,
Blagovaonica. Lijepa kućica za medeni mjesec.
Već si sagradio to? -Već je završeno,
Mogu se sutra useliti. -Sutra?
Nisu se još vjenčali.
To ćemo srediti. Za vjenčanje!
Čekaj! Još nisam vidio svoju kćer
a ti mi je oduzimaš. -Dobivaš mog Filipa.
Da, ali... -Zar ne želiš vidjeti unučad?
Naravno, ali... -Nemamo vremena za gubljenje.
Za vjenčanje! -Urazumi se Huberte!
Aurora još nema pojma o svemu ovome.
Pa? -To može biti šok za nju.
Šok? Moj Filip, šok?
Što nije u redu s mojim Filipom?! -Ne, samo mislim...
Zašto tvoja kćer ne voli mog sina? -Pričekaj!
Ne znam da li se mom sinu sviđa tvoja kćer.
Ne znam da li će moja unučad željeti tebe za djeda.
Ti, nerazumni, uobraženi, brbljavi, stari debeljko.
Nerazuman? Uobražen? Brani se! -To je rat!
Za čast! Za domovinu!
Zbog čega sve ovo? -Ni ja ne razumijem.
Djeca će se svakako zaljubiti jedno u drugo.
Što se tiče unuka, sutra naručujem kolijevke.
Sjajno! Najveći broj. -Za esnaf drvodjelja!
Njegovo kraljevsko veličanstvo princ Filip!
Filipe!
Požuri, momče, presvuci se.
Ne možeš tako upoznati buduću zaručnicu.
Upoznao sam je već, oče. -Jesi? Kad?
Jednom, u snu!
Filipe, prekini s tim! Spusti me!!!
San? Kakva glupost? -Stvarno sam je upoznao.
Princezu Auroru? Moramo reći Stefanu.
Nisam rekao da je to Aurora. -rekao si...
Rekao sam da sam upoznao onu koju ću oženiti.
Ne znam tko je, neka seljančica.
Seljančica?! Oženit ćeš se... Filipe, šališ se?
Nije li tako?
To mi ne možeš učiniti. Napustiti prijestolje?
Zbog neke nikakve! To neću dopustiti!
Oženit ćeš se princezom! -Živiš u prošlosti.
Ovo je 14. vijek i sad... -Još uvijek sam kralj.
Naređujem ti da se urazumiš!
I oženim se djevojkom koju volim? -Točno.
Zbogom, oče. -Zbogom oče! Ne, stani, vrati se!
Filipe!
Kako ću to reći Stefanu?
Dođi sad.
U redu je. Tu su.
Idemo sada, Srećkice. Zatvori vrata.
Sada sjedi ovdje. Posljednji poklon, dijete.
Simbol kraljevske vlasti. Predivna kruna.
Tvoje je pravo i obaveza nositi je. -Dušo!
Ostavimo je malo nasamo. -To je zbog onog mladića.
Što ćemo?
Zašto se mora udati za nekog ostarjelog princa?
To se nas ne tiče, dušo.
Da kažemo kralju Stefanu za mladića? -Zašto da ne?
Čujte! Zloćka! Ružice! -Ružice!
Zašto smo je ostavile samu?
Evo! -Ružice! Gdje si?
Ružice!
Ružice! Ne diraj ništa!
Dodirni vreteno, kad ti kažem.
Prostodušne budale, zar vi mene hoćete pobijediti?
Gospodaricu svog zla! Evo vam vaše princeze!
Ružice! -Nikad to sebi neću oprostiti!
Mi smo za sve krive!
Stefane, moram ti reći nešto važno.
Nemoj sada, Huberte. -U pitanju je Filip.
Filip? Naravno! Gdje je dječak?
To ti pokušavam reći. -Pošalji po njega.
Sunce je zašlo. Spremite se za doček princeze!
Jadni kralj i kraljica! Slomit će im se srce kad saznaju
Neće saznati. -Neće? -Svi će zaspati.
Sve dok se Ružica ne probudi.
Dođite...
USPAVANA LJEPOTICE
ŠTETA ŠTO OBLAK SUNCE ZAKLANJA
I ŠTO RUŽICA SAN SVOJ SADA SANJA
DOĆI ĆE JEDNOM DAN KADA ĆE ZA SVE PRESTATI SAN
PROBUDIT ĆEŠ SE JEDNOG DANA
POLJUPCEM VOLJENOG.
DOTAD SANJAJ, LJEPOTICE USPAVANA.
Upravo mi Filip reče kako se zaljubio u neku seljančicu.
Seljančicu? -Da, da...
Tko je ona? Gdje su se upoznali?
Seljančica...
Gdje to? -U jednom snu.
Jednom u snu? Ružica! Princ Filip!
Dođi, moramo se vratiti u kolibu.
Uđi!
Ugodnog li iznenađenja! Očekivala sam seljaka,
a ulovila princa. Vodite ga!
Nježno, lijepi moji!
Imam planove za kraljevskog gosta.
Zloćka! -Uhvatila je princa Filipa!
Moramo do zabranjene planine. -Ne možemo.
Možemo i moramo.
Šteta što princ Filip ne može biti na proslavi.
Hajdemo u tamnicu da ga oraspoložimo.
Prinče, zašto si tako tužan?
Pred tobom je jasna budućnost,
uz tebe se trebala ostvariti prekrasna bajka.
Kod kralja Stefana, u kuli dvorca,
sanja o svojoj ljubavi princeza Aurora.
Vidi čuda, vidi vraga, to je seljančica draga!
Ona koja je osvojila tek jučer prinčevo srce.
Zaista se lijepo nosi, sa suncem u svojoj kosi.
Rumenilo krasi nju, ali je sad u vječnom snu.
Godine lete, i stotinu ih prođe sad,
iz zatvora se oslobodi junak mlad.
Kao vjetar hita princ na svom divnom konju,
hrabra lika, stasit, žustro juri,
poljupcem svoju dragu iz sna vratiti.
i dokaže kako ljubav prava
pobjeđuje sve!
Ti!
Ostavimo plemenitog princa u vedrim mislima.
Dan pravog zadovoljstva.
Prvi put u šesnaest godina, lijepo ću spavati.
Nemamo vremena za objašnjavanje.
Čuj, Prinče Filipe! Na putu do prave ljubavi
čekaju možda još mnoge opasnosti.
s kojima se moraš suočiti.
Naoružaj se ovim štitom vrlina,
i moćnim mačem istine.
To oružje će pobijediti zlo.
Požurimo sad.
Filipe, pazi!
Tišina!
Proklete budale! Ne!
Požuri!
Trnova šuma neka mu bude grob
Neka magle kobne on postane rob.
Kako valja poslužite mi vi
oko Stefanovog dvorca bacite moje čini.
Ne, to je nemoguće!
Sada ćeš sa mnom imati posla, prinče!
I sa silama pakla!
Gore! Ovamo!
Što je to što njemu snagu daje
da zlo propada, a dobro da traje?
Oprosti, Huberte, što si rekao? -Tko? Ja?
Na kraju krajeva, Stefane, ovo je četrnaesti vijek.
To si već rekao. -Da prijeđem na stvar!
Moj sin Filip je rekao da će se oženiti
To je Aurora! Ona je ovdje!
I Filip!
Što to znači, sine? Ja ne razu...
Ali, ali...
Ja ne razumijem.
Što ti je, Flora? -Volim sretne završetke!
I ja... plavo!
Ružičasto!
ZNAM TE JA, BJEŠE TO U MOM DIVNOM SNU
ZNAM TE JA I TVOJIH OČIJU ZNAM SVJETLOST TU.
I živjeli su zauvijek sretno...
Subtitles by: M O Z E N